גילוי, כיסוי וצנזורה בדפוסי חסידות ברסלב - מאיר, יונתן (מחשבת ישראל, 2020)
כל הקורא את ספרותה של חסידות ברסלב עומד תמה על ריבוי הופעתה של המילה וכו', מילה המופיעה בכל עמוד ועמוד וקוטעת את רצף המשפטים או את סיומם. לרוב היה זה סימן להשמטה של עניין שלם או של מילה המופיעים בכתבי היד שצונזרו מטעם ידוע. ספרי ברסלב נערכים תחת צנזורה פנימית מתמדת, גם אם מדובר בצנזורה יוצאת דופן, כזו הרומזת באופן מתמיד לשלם הנעדר. כל עוד חסידי ברסלב היו מועטים, ידע הקורא החסיד להשלים את שחסר על פי שמועה שבעל פה או על פי כתבי היד שהיו ברשותו, אך משנתרבו 'המתקרבים החדשים' נשתנו גם סדרי הכיסוי והגילוי. אם עד עתה מקובל היה לחשוב שכל מדורה מאוחרת שלמה יותר (שהכי כוללות הן את ה'השמטות'), ואם עד עתה נדמה היה שהמדפיסים מגלים את כל מה שהסתירו קודמיהם, נראה בירור שבימינו התמורה שונה חלוטין. אותם ספרים עם 'השמטות' או ספרים 'עם השמטות חדשות' כלשון הפרדוקסלית של החסידים (היינו, ספרים בלי השמטות), אמנם הוסיפו דברים רבים מתוך כתבי יד מפוזרים, אך לעיתים קרובות גם השמיטו דברים שכבר נדפסו קודם. היינו, כל מהדורה ומהדורה עומדת בפני עצמה, והצנזורה שונה בכל אחת מהן. בליל המהדורות של ספרי ברסלב בעשרים השנים האחרונות הביאו למצב שבו שוב אין מהדורה אחת שניתן לסמוך עליה וכל מדפיס עושה בטקסטים כבשלו. תמונה זו נכונה לרוב ספרי ברסלב אך נכונה בייחוד לספר ההגיוגרפי המרכזי: ספר חיי מוהר"ן, שנתחבר בידי ר' נתן מנמירוב במשך חייו של ר' נחמן מברסלב ובסמוך להסתלקותו. היה זה חלק מקורפוס גדול של שבחים שכתב ר' נתן והוא נדפס לראשונה כספר, עם השמטות מרובות, בשנת 1874. סבך הדפוסים וכתבי היד של ספרות השבחים הברסלבית יעמוד בליבו של מאמר זה. נדון בקצרה בכמה דוגמאות קלאסיות לצנזורה פנימית, ראש להן בעניינים הקשורים למחלוקת עם הסבא משפולה, כמו גם בחשיבותן של ה'השמטות' להבנת תורות בספר 'ליקוטי מוהר"ן'.